Rosens+navn

Rosens navn



(Kilde: [])
 * Rosens navn** (originaltittel //Il nome della rosa//) er en postmoderne roman skrevet av den italienske semiotikeren, filosofen og forfatteren Umberto Eco. Den ble utgitt på italiensk i 1980, og ble oversatt til norsk i 1984. I 1986 ble den filmatisert, med Sean Connery og Christian Slater i hovedrollene. Eco ga i 1984 ut en essaysamling om Rosens navn (Postille al Nome della rosa), som kom på norsk i 1988

Perioden Adso skildrer i sin krønike er svært urolig. I Avignon satt den stridbare Johannes XXI som den andre paven under Avignon-pavedømmet (pavesetet var flyttet fra Roma til Avignon i 1305). Paven var i opposisjon til keiser Ludvig IV av Bayern og ekskommuniserte ham i 1324. Som en reaksjon på dette invaderte Ludvig IV Italia i 1327 og innsatte i 1328 en motpave i Roma (Nikolas V). Samtidig lå pavedømmet i skarp strid med den nye fransiskanerordenen om apostolisk fattigdom. Ordenen hadde på et generalkapittel i Perugia i 1322 vedtatt at hverken Kristus eller apostlene hadde hatt eiendom, og at de kristne måtte følge dette eksempelet. Paven fordømte denne tesen, av taktiske grunner valgte benediktinerne å støtte fransiskanerne i striden. En retning innen fransiskanerordenen holdt strengt på fattigdomsidealet og ble kalt //spiritualene//, en annen tilsvarende gruppe brøt ut av ordenen og ble kalt //fraticelli// (//småbrødrene//). Det oppsto også en rekke radikale sekter i opprør mot den katolske kirkes materialisme og de sosiale ulikhetene, //Rosens navn// forteller detaljert om én av dem, ledet av broder Dolcino (//dulcianerne//). Da Eco skrev //Rosens navn// var Italia på tilsvarende måte preget av sosiale konflikter, uro og vold. Disse årene kalles i Italia for «blyårene» («anni di piombo») på grunn av all skytingen og bombingen. På den ytre venstresiden spredte De røde brigader frykt. I 1978 bortførte og drepte de den forhenværende italienske statsministeren Aldo Moro. Samtidig planla det ytre høyre statskupp og sprengte flere terrorbomber, bl.a. ble 85 mennesker drept i terrorangrepet i Bologna 2. august 1980. Eco skrev derfor om en periode som lignet på hans egen, full av spenninger.